Vad skulle det där vara bra för? Han är redan osäker.
Kambodjanerna är tvungna att lämna ambassaden.
De vill ha samtliga pass, och kambodjanerna ska i väg...
Jag stred i fem år!
Pran överlever inte i fem minuter. Khmererna har dödat-
-varenda jävla journalist de har fått tag på. Vet Syd hur illa det är?
Ena har gått ut, men visat gäller. John Ankertill Brewer Swain...
Tar man bort John och Swain återstår Ankertill Brewer.
Vi byter ut mitt foto mot Prans, så blir han britt...
Jag hoppas han har ett foto, för min film är slut.
Jag ska fly till Thailand. Ge mig 2-3 veckor.
Meddela mig om du hinner dit först. Meddelandet lämnar du hos Reuters.
Ge mig en timme, så jag får tänka.
Jag har ingen tid att ge dig.
Swain har en idé...
Ditt nya namn är Ankertill Brewer.
-Vi byter ut mitt foto mot ditt. -Har du ett gammalt foto?
-Tror inte det. -Pass?
-Familjefoto eller vad som helst. -Röda khmererna tog allt.
Helvete!
Det måste finnas film på ambassaden. Vi grejar fram den och plåtar dig.
-Har du polaroidkamera? Film? -Nej, det har jag inte!
Ingen medicin heller. Barnet har fått dysenteri!
Vi måste fixa sulfid och framkallningsvätska...
Jag vet hur man ordnar vatten. Vi kan tappa ur luftkonditioneringen.
Kom igen!
Ursäkta... Är ni mr Schanberg? Ni lär ansvara för täckena...
-Filtar. Vi har nyss kommit. -Gå längst bort-
-och sen till höger uppför trappan...
Här har jag kamera...och film, och här har jag ett mörkrum!
Le inte...
-Du ler... -Se allvarlig ut.
Allvarlig och amerikansk...
Ankertill Brewer...
Nu kommer den...
Suddigt. Jävla skit...
Förbannade papper. Vi får göra om det...
Fixering...
-Det bleknar... -Ta upp det då.
-Lösningen är för stark. -Ta upp det nu då...
Jävla skit!
Det här jävla rummet tar kål på mig. Jag försöker fixa det själv.
Beklagar...
Perfekt...
Välkommen till New York. Vi grejade det.
Jaha, kan jag få era pass?
Era skojare, nu har ni sista chansen att lämna in passen.
Passen till den stora resan...
Lunchen?
Merparten av Phnom Penhs befolkning har evakuerats till landsbygden...
Dennis, sänker du volymen?
Lystring, allesammans...
Lastbilarna som kommit är för vår evakuering-
-som förmodligen sker inom 24 timmar. Men det måste bekräftas.
Är det problem?
Jag är ledsen, monsieur...
Jag får väl tillbaks dem i Paris?
Sydney, varför fick du inte ut honom medan tider var?
Jag älskar honom som min bror! Jag gör vad som helst för honom.
Farväl...
Hälsa min fru att jag älskar henne, och se efter alla mina barn.
Hon pratar inte engelska. Snälla, jag vill inte att nån-
-är dum mot min fru...
Dith Pran. Han försvann i Phnom Penh 1 975...
Nej, Pran är hans förnamn.
Vi hoppas att få information. Han sågs senast i Phnom Penh-
-i april 1 975...
Pran är fyndig och han inväntar det rätta tillfället att ge sig av.
Tack för att du kom och för att du tar hand om henne och familjen...
-Men hon vet att maken är död. -Det är inte sant. Absolut inte.
Det är inte sant...
Hon tror inte på det - för hon vet att hennes man är död.
Du är en rejäl karl...
Om din mor behöver nåt, be henne ta kontakt med mig.
Gå nu...
De senaste fem åren, som vi ser på kartan här-
-har Nordvietnam ockuperat militära områden längs kambodjanska gränsen.
Medan presidenten talade gjorde sig amerikanska trupper redo-
-att gå in i Kambodja. Beslutet att invadera och beslutet att bomba-
-undanhölls det kambodjanska folket...
Det finns inga amerikanska rådgivare i Kambodja-
-och ska heller icke finnas några där. Kambodja är Nixon-doktrinen-
-i dess renaste form...
Sydney, jag tänker ofta på dig, och på min familj.
De påstår att Gud är död och att partiet, kallat Angka-
-ska förse oss med allt vi behöver. Han säger att Angka har funnit-
-existensen a v en ny svår sjukdom: att man tänker alltför mycket-
-på livet i Kambodja, före revolutionen. Han säger-
-att vi är omgivna a v fiender, och att vi inte kan lita på någon.
Vi ska vara som oxar och enbart tänka på partiet.
Ingen kärlek, utom till Angka...
Folk svälter, men vi får inte odla mat...
Vi ska hedra partibarnen som inte korrumperas a v det förflutna.
Lärare och elever, Angka behöver er och har förlåtit det förflutna.
Angka säger att de som gjort sig skyldiga till ett lättsamt liv-
-under kampens år, och inte brydde sig om böndernas lidande-
-måste bekänna... Nu är det år noll och allt börjar om på nytt.
Sydney, jag är rädd... för jag får inte ha något förflutet.
Det här är år noll och ingenting har hänt förut.
Vinden viskar om fruktan och hat. Kriget har tagit död på kärleken.
De som bekänner, de försvinner och ingen törs fråga-
-vart de tar vägen... Här överlever enbart de tysta.
Mercedes...är nummer ett.
ÅRETS JOURNALlST 1 976
De som känner till mitt arbete vet att Dith Pran har halva äran i detta.
Utan Pran hade jag inte kunnat få fram hälften av mina artiklar.
Det är trevligt att gratulera oss själva vid ett sånt här tillfälle-
-men jag är tvungen att tänka på de oskyldiga människor-
-som Pran hjälpte mig med att få hörsammade för USA-s allmänhet.
De som i Vita huset bestämde sig för att bomba och invadera Kambodja-
-var inblandade i många saker. Maktkonflikter, felberäkningar-
-och de ville vara tuffa mot nordvietnameserna i syfte-
-att underlätta truppernas tillbakadragande i söder.
De hade även inhemska bekymmer, som förklarar att bombningen-
-av Kambodja hölls hemlig så länge som möjligt. Man förbisåg inte heller-
-egna intressen och karriärer. Men det man inte alls beaktade-
-var kambodjanerna själva. Varken folket, samhället eller landet.
Man såg det bara som politiska instrument.
Dith Pran och jag försökte påvisa konsekvenserna av dessa beslut...
...för levande människor. Som stod utanför regeringens planer-
-men som ändå var tvungna att betala ett enormt högt pris.
Jag tar emot priset med glädje, å mina och Dith Prans vägnar-
-och jag vet att Pran skulle ha känt sig väldigt stolt...
Gratulerar! Gör om det nästa år igen...
Min syster...
Det där är min pappa...
Jag är strax tillbaka.
Kan jag få er autograf? Jag beundrar er mycket.
-Grattis till utmärkelsen. -Jag hoppades att du skulle sjunga.
-Al, vad gör du här? -Vet du vad som bekymrar mig?
Du lämnade kvar Pran i Kambodja för att du ville vinna utmärkelsen.
-Jag visste inte vad som skulle ske. -Skitsnack!
-Skitsnack, säger jag... -Jag gjorde allt jag kunde.
-Det var trevligt att träffa dig. -Jag gör allt jag kan...
-Du har alltså besökt honom? -Lägg av nu!
Ingen kommer in där. Om jag trodde jag kunde så skulle jag göra det!
Jag har skickat hundratals foton till alla hjälporganisationer...
Om jag kunde, skulle jag åka i dag. Men man tar inte bara ett plan-
-och löser alla världsproblem!
Ofattbart att höra dig säga det!
Man får gratulera...
-Har ni kontakt med Prans familj? -Ja, de bor i San Francisco.
Är det sant att ni underskattade de röda khmerernas brutalitet-
-och på så sätt är delaktig i det som hände i Kambodja efteråt?
Vi gjorde ett misstag. Vi kanske underskattade vilken galenskap-
-som bomber för 7 miljarder dollar kan åstadkomma.
Det går många flyktinghistorier om Kambodja. Tror ni på dem?
Gör inte ni det? De är kanske sanna.
Misstror ni ä ven berättelser från lran, Palestina och Chile?
Tänker ni ta upp frågan om båtflyktingarna?
-Nej, det tänker jag inte göra. -Vill du ha en kopp te?
Jag har säkert skickat 500 brev.
-Till Röda korset, WHO... -Ja, du har berättat det.
Jag vet inte vem jag inte har skrivit till...
Jag gav honom egentligen inget val...
En gång pratade vi om att ge oss i väg...
Jag talade med honom om det, men vi diskuterade det aldrig.
Jag diskuterade det med Swain och Rockoff...
...men aldrig med honom.
Han stannade för att jag ville att han skulle stanna.
Och jag stannade för att...
Jag är fångad. Jag vet att han misstänker mig-
-men ändå behandlar han mig väl. Här finns många olika grupper-
-så jag måste vara på min vakt. Nu påstår Angka-
-att vi har fått nya fiender-
-och att vi måste återvinna våra gamla områden från vietnameserna.
Nu måste vi slåss mot dem. Jag saknar dig, min fru, mina barn.
Mitt hjärta längtar efter att få höra nåt från dig.
Nya Kinas radio uppger att strider mellan Vietnam och Kampuchea...
T axichaufför?
Du pratar engelska. Sätt dig...
Jag älskar det här landet...
...och jag offrade allt för det. Min fru dog för revolutionen.
Men ledarna för Angka litar inte längre på folket-
-och därför kan inte jag lita på dem. Och de litar inte på mig.
Jag är verkligen rädd för framtiden.
Jag antar att du håller av min son...
För hans skull - ta hand om honom...
Striderna närmar sig. Om vietnameserna kommer hit-
-förstör Angka allting så att vietnameserna bara hittar aska...
Jag måste försöka sätta stopp för dödandet. Lycka till.
Jag kommer snart...
Ring 415-555-6421... Jag har fantastiska nyheter!
För 20 minuter sen fick jag ett samtal från Paris-
-om att Andreas Freund ville tala med mig. Han sa till mig:
"Sydney, jag har underbara nyheter...gällande Pran!"
Är din mor där?
När då?
Anteckna det här... Nej, du ska skriva ner det.
Jag har ett meddelande från din pappa!
Hur är det med dig?
-Förlåter du mig? -Finns inget att förlåta. Ingenting...
9 OKTOBER 1979
Dith Pran följde med till USA för att återförenas med sin familj.
Han arbetar nu som fotograf på New York Times-
-där Sidney Schanberg är kolumnist.
Kambodjas lidande är inte slut.
Flyktinglägren vid gränsen mot Thailand-
-är alltjämt fyllda med barnen från "Dödens fält".